Trängs inte allihopa för att anmäla er som frivilliga.
Richard.
Kommer du med mig till Ko Pha-Ngan?
- Jag vet inte. Jag menar... - Jag kommer med dig.
Bry dig inte, Bugs. Richard kommer med.
Gör jag?
- Vem tycker att Richard ska komma med? - Absolut.
OK. Då kommer jag med dig till Ko Pha-Ngan.
Så, Richard,
Jag behöver tandkräm och en tandborste, va?
Jaha.
Nya badbyxor och en ny hatt.
Richard.
100 aspirin, 100 paracetamol, sex paket tamponger.
Och fyra batterier och 20 kondomer. Eller 40 kondomer menar jag.
- Och en flaska vodka. - Sex chokladkakor.
Fyra paket tamponger. Olika storlekar.
Känn lukten. Den är del av mig.
Jag håller på att bli en fisk, Richard.
Vanlig tvål för vanligt folk duger inte.
Jag behöver nå't giftigt, av industrityp. OK?
En burk nötköttscurry. Smaskens.
Så många AAA-batterier du kan få tag på.
Och ett nummer av... The Daily Telegraph.
Det är för kricketen, förstår du.
- Fyll den här med mjukt toalettpapper. - Mjukt toalettpapper?
Jasmin-te, Tigerbalsam, läppbalsam, tea trä-olja, badolja,...
- En stor kartong blekmedel. - ..hårbalsam, hudbalsam,...
- Vad som helst med socker i. - 12 paket cigarettpapper.
Kummin, saffran, kanel.
..antiperspirant och rengöringskräm.
Vad vill du?
När du kommer till Ko Pha-Ngan, håller du händerna i styr
och snoppen i byxorna.
Fan också!
Jag hade sett fram emot luftkonditionering och kall öl,
men när vi kom till Ko Pha-Ngan,
ville jag bara bort igen.
Plötsligt stod det för mig vad det var som var så speciell med oss,
varför vi behöll vår hemlighet.
För om vi inte gjorde det,
skulle de förr eller senare göra det till det här.
Cancer.
Parasiter.
Äter upp hela jävla världen.
Ett par månader till. Kanske ett år.
Ja, verkligen.
Vad då?
Jag tycker om det här ute, vet ni. Allt är så annorlunda.
Jag sa allt är så annorlunda!
Nej jag ringer igen. Jag lovar.
Jag saknar er också. OK.
OK. Hej då!
Hej då.
Hur känns det att vara tillbaka i den verkliga världen?
- Det är inte som jag kommer ihåg det. - Det blir värre varje gång.
Det är Richard! Se på fan!
Gud! Hur går det för dig?
Sammy, kom hit!
- Ricardo! Hur är det? - Tjejer, kom och träffa killen!
Killen med kartan.
De ska komma med oss.
Jag är ledsen att det tagit så lång tid, men du vet...
Lyssna, grabbar, jag hade fel.
Vad är det du snackar om?
Nej, lyssna på mig. Det finns ingen strand.
- Jag kan inte tro att det är du! - Ingen strand?
Ja. Nej, allvarligt, den där kartan? Det var en förfalskning.
- Det var som du sa: det var påhittat. - Jaha.
Nej! Det är en myt. Verkligen. Den finns inte.
- Du skojar. - Kartan var en förfalskning. Fattar du?
Inte skulle du vilja lura oss va? Låt mig gissa. Det är ett jävla paradis!
Va! Vad snackar du om?
- Jag tror han bara försöker... - Jag säger bara, glöm det, OK?
Det är sista gången jag köper nå'n jävla öl till dig.
Så du berättade vart du var på väg?
Ja.
Och de såg en karta?
- Har de någon kopia? - Nej.
OK.
Vi kan slappna av lite.
Och jag tvivlar på att de skulle klara av att ta sig dit. Men, Richard,
jag tror inte vi talar om det för någon.
OK? Det får bli en hemlighet mellan dig och mig.
Tack.
Ingen orsak.
Ja, jag ska gå och spela lite pool med Sumet.
Sumet! Snook?
Du kan ju gå in och värma sängen under tiden?
Kom då!
Sal?
Jag har bara en fråga.
Det var mycket skönt.
Nej, inte det.
Utan om Bugs.
OK.
Så här är det.
Bugs är min pojkvän.
Min partner. OK?
Och du är en som jag just har älskat med.
- OK? - Det är som det ska vara.
- Det är helt som det ska vara. - Bra.
Nu måste du sova. Jag kanske vill älska igen före frukost.
Det var en överenskommelse.
Hon skulle inte berätta för någon om kartan.
Jag hade betalat för hennes tystnad och köpt min biljett tillbaka.
Men jag ville inte ens tänka på det verkliga priset.
OK, Rich, vi är klara!
- Har du den, Keaty? - Ja! Inga problem!
- Richard! - Problemet löst. Här är blekmedlet.
Vi har rengöringskrämen. Jag har två stycken.
- Toppen! Toppen! - Å, Richard, jag älskar dig!
Det här kommer att räcka mig...
Å suveränt! Du är fantastisk.
- Köpte du batterier? - Här är dom.
Ja!
Sten, allt det här är till dig. Christo...
Hej, Ricardo!
En burk nötköttcurry?
En engångskamera.
Den är inte lika bra som den du lämnade kvar, men det är OK, va?
Ja, visst. Jättebra.
Vad är det för fel?
- Hur var det? - Pa risresan? Bra.
Inga problem.
Jag menar, att vara med Sal.
Bra. Jag menar, vi kom väl överens.
De säger att hon gillar dig.
Skitsnack! Det märkte jag inget av.
- Ingenting hände? - Nej! Naturligtvis inte!
Lovar du?
Jag var så lycklig att vara tillbaka
att jag inte hade hjärta att förstöra ögonblicket.
Ja.
Ja, jag lovar.
Jag saknade dig.
OK, kom hit allihop! Kom hit är ni snälla!
Kom hit är ni snälla.
Alla tillsammans. Tätt tillsammans.
Snälla!
OK, tätt tillsammans.
OK. Litet tillbaka.
Så, ett, två, tre!
Så jag fortsatte likadant som förut.
Det var nästan som om resan till Ko Pha-Ngan aldrig hade varit.
Nästan.
Du klarar dig!
Haj!
Håll käften! Han är inte död!
Mitt ben!
Vi kan ta dig till sjukhus, OK? Det kan vi göra.
Men när du är där får du inte tala om för någon var det hände.
Vi måste bevara vår hemlighet.
Vad säger han?
Han säger att vi måste ta hit nå'n. Han vägrar gå nära vattnet.
Jag förstår det, men vi kan inte ta hit nå'n. Det kan vi inte göra.
- Skaffa hjälp! Ni måste skaffa hjälp! - Vi kan inte, Christo!
Du måste iväg. Eller stanna här och chansa.
Någon emot?
Vad säger han?
Han vill veta vad som hände med hans kamrat.
Vi har samlats här idag för att säga ett sista farväl till Sten.
Må Gud ta din själ.
Och vila i fred i evighet, grabben.
Vi kommer att sakna dig.
''Jag älskar dig'' från Christo och mig.
''Vila i frid'' från Lorenzo.
Efter begravningen försökte vi alla, återgå till normaliteten.
Men det kändes inte riktigt.
Problemet var Christo.
Håll käften!
Ni förstår, vid ett hajanfall, eller i vilken annan tragedi som helst,
är det viktigaste att bli uppäten och dö,
och då blir det begravning och någon håller tal
och alla säger så'n bra människa man var.
Eller man blir bra igen,
och då kan alla glömma bort det hela.
- Jag klarar inte av det här. - Christo, snälla!
Fin stämning.
Bli bra igen eller dö.
Det är det här mitt emellan som folk blir så trötta på.
Lyssna. Du kan inte göra det.
Det här är vansinnigt!
- Ta tillbaka honom! - OK, där.
Era jävla djur!
Varför gör ni det? Säg mig det!
Hur kan ni göra det?
Richard!
Era jävla djur!
Jävla djur!
Det hade varit lättare att fördöma vad vi gjorde om det inte hade varit så effektivt.
Men ursyn ursinn, som det heter, och det stämmer.
När han var borta kändes det genast mycket bättre.
På stranden är det lätt att vända ryggen till,
men inte alltid så lätt att glömma.
Betala med dollar, knulla deras döttrar, och gör om det till en nöjespark, Richard!
Richard. Kom med mig.
Är det där, eller är det inte,
en karta som hon har där?
Och gjorde du, eller gjorde du inte,
den där kopian?
Vet du, det är inte det att du ljög.
Men kartan, det är allvarligt!
Bönderna, vet du? Du kommer ihåg, med gevären?
De sa till oss: ''Inga fler.''
Och nu ser det ut som om vi delar ut jävla turistbroschyrer!
Sal. Jag menar...
Vi kan väl förklara? Jag menar, vi kan säga att det var Daffy.
Vi kan förklara?
Jag vill att du sitter här varje dag tills de kommer hit.
- Här? - Ja, här.
Jag vill att du skaffar tillbaka kartan. Vad som än händer, skaffa tillbaka kartan.
Vänta! Sal!
- Sal, de kan vara där i veckor! - Precis.
- Och du är här, och väntar på dem. - Och vad gör jag när de kommer?
Tar kartan!
Du ritade den! Du delade ut den! Nu tar du tillbaka den och skickar hem dem!
Sal!
Tänker du berätta vad jag gjorde mer?
Det var verkligen en jävla situation jag hamnat i.
Jag var lika angelägen som Sal att bli av med dem.
Men vad väntade hon sig att jag skulle göra?
Jaga bort dem? Hota dem? Jag menar, med vad?
När de hade lyckats ta sig hit, hade jag antagligen svält ihjäl.
- Sal, är det du? Ta bort ljuset... - Du är ett svin!
Jävlar! Vad var det där för? Det är inget jag kan göra!
- Jag måste stanna kvar här uppe! - Det är inte det!
- Vad är det då? - Du och Sal i Ko Pha-Ngan.
Å, det.
Ja, det! Hon har berättat för allihopa!
Och jag, jag fick veta allra sist!
Hon tror åtminstone på ärlighet. I motsats till dig.
Françoise...
Vad kan jag säga?
Ingenting. Det är ingenting du kan säga.
Tack.
Tack för att du gjorde mitt liv perfekt!
Suveränt.
Fan...
..i helvete!
Fan!
Du är en så'n idiot!
Trots att jag visste att det skulle hända, var jag helt krossad.
Och jag förtjänade det nog.
Jag kunde ha kommit med ursäkter,
men det skulle inte ha gjort någon skillnad.
Suveränt! Suveränt!
Först trodde jag jag skulle dö här uppe,
och att min hela värld skulle ta slut.
Men det gjorde den inte.
Jag märkte faktiskt ganska snart att det var mycket annat som sysselsatte mig.
Och innan jag visste det,
märkte jag att kärlek, precis som sorg,
bleknar bort
och ersätts av något mer spännande.
Och livet uppe på berget visade sig vara en stor förbättring.
Jag menar, här uppe kunde jag göra vad jag ville.
Inga fiskepass, inget trädgårdsarbete, inget bråk från Bugs, Étienne, Françoise.
Jag kunde leka mina egna lekar nu.
Och jag hade absolut ingen orsak att gå tillbaka.
SPEL SLUT FÖRSÖKA IGEN?
OK, jag hade en massa skit för mig.
Men ju längre jag höll mig borta från dem, ju mindre saknade jag dem.
Och jag hittade andra spelare.
Även om de inte visste om det än.
Skogen var mitt territorium.
Min uppgift: att ta tillbaka kartan.
Och de här,
var mina försvarare.
Jag var den enda som hade helhetsbilden
av hur allt passade ihop.
Ön.
Jag.
De.
Inkräktarna.
Allt hängde ihop.
Alla var med i samma spel.
Och mitt i alltihopa,
en man.
Daffy.
In med dig!
Titta, Richard!
Virus, Richard!
Cancer!
Fienden äter upp hela världen! Därute!
Nere på stranden! Nere på gatan!
Betala med dollar, knulla deras döttrar!
Det börjar med fyra!
Fyra! Men de förökar sig! De förökar sig!
Det är dags att stoppa dem!
År noll, grabben!
År noll!
Är du med mig eller mot mig?
Jag är med dig hela vägen, Daffy!
Richard?
Var har du varit?
Vad gör du här i mörkret?
Övar mitt nattseende.
Varför det?
Vet du vem jag tänker på mycket?
Ingen aning.
Daffy.
Daffy?
Jag beundrar honom.
Du kände honom knappast.
Riktigt.
Men det var stil över honom.
Kom hit!
Kom hit för fan!
Ja! De talar om dig.
- Du gnäller, det är bara det. - Jag gnäller inte.
- Jag måste ta reda på vad det är för fel. - Tror du jag gillar honom?
- Vad gör han hela da'n? - Han jobbar inte i trädgården.
Men han stjäl vår mat. Det är jag säker på.
Hör du vad de säger?
Latmask, tjuv, drönare!
Ryck upp dig, för fan.
Du kan inte hänga omkring i mörkret och inte snacka med nå'n.
Vad tror du att du sysslar med? Vad är det som händer med dig?
Du var OK för bara ett par veckor sedan.
Och nu, vad i helvete är det som pågår?
Titta på dig!
Och du snackar om Daffy?
Daffy var ju rubbad. Han stack, och se'n blev han tokig. Han är borta!
Richard!
Hör du vad jag säger?
Bli inte tokig som han. Fattar du?
Ge dig inte ut! Stanna med oss. Kom tillbaka, Rich!
De är bra folk. De snackar om dig för att du håller på att bli tokig!
Gör det inte.
..för mycket intryck... ..tappat kontrollen.
Och nu ser det ut som om vi delar ut jävla turistbroschyrer!
Svamp, Richard?
Nej tack, Daffy.
Jag behöver ingen hjälp för att se skriften på väggen.
- Jag är glad att höra det, Richard. - Måste hålla huvet klart.
- Kommer närmare. När som helst nu. - År noll?
Det är rätta andan, grabben.
Vet du nå't?
Du ledde vägen, Daffy.
Du visade mig sanningen.
Men det kvittar vad jag tycker nu. Nu är det upp till dig.
Jag kommer inte att svika dig.
Du, Richard.
Jag vill inte vara oartig, men...
..du är tokig i huvet, eller hur?
Kul att ha lärt känna dig, Daffy.
Vi var på patrull i Delta. Med uppgift att söka upp och förinta.
Vi fick ingen kontakt.
- Då sa en löjtnant till mig... - Ut där och få dem att skjuta!
- Det gör jag inte, sir. - Vägrar du lyda order?
- Ser så ut, sir. - ''Ser så ut, sir''?
Då sköt min M-16 av, bara.
Den bara sköt av!
Kom så går vi!
Kom tillbaka, Sam!
Det är ingen annan förklaring! Vi är i knarkhimlen!
..på förmiddan, och så röker jag två på kvällen.
Jag röker två på eftermiddan och så känner jag mig OK...
- Hej. - Fan!
Vi är amerikaner.
Turister.
- Amerikaner. - Vi hade en karta.
Och så kom vi hit,
men vi hade fel. Ber om ursäkt. Vi sticker nu.
- Kom! - Vi går nu.
- Vi vill bara sticka. - Ge honom nå'nting.
Ge dem pengar.
Titta! Jag har amerikanska dollar.
Vill ni ha amerikanska... pengar?
Här.
Ni får dom!
Jag har min klocka. Den spelar en låt.
Det här är vårt sjätte år!
Jag vill se framåt.
För jag ser förbi eventuella problem som vi har haft...
..eller hur...?
..förbi eventuella problem som vi har,
att vi har så mycket här som inspirerar oss.
Och jag talar inte bara om ön.
Jag talar om er.
Det är ni som får det här stället att fungera.
Och det gör det.
Jag försökte komma ihåg den jag var förut. Jag kunde helt enkelt inte komma ihåg.
Skål för ön!
Skål för er!
Och så länge jag stannade här,...
Skål för framtiden!
..skulle jag aldrig hitta honom igen.
Kom med mig! Jag måste snacka med dig! Lyssna! Jag måste snacka med dig!
Låt bli!
Lyssna!
Jag måste snacka med dig! Sluta! Francoise lyssna! Jag måste snacka med dig.
Fan! Låt bli! Låt bli!
Låt bli! Låt bli!
Jag ska inte göra dig illa! OK?
Det är bara jag - Richard.
Kommer du ihåg mig?
Killen som inte kan spela fotboll?
Killen utan flickvän?
Jag kommer ihåg.
Jag har bara varit borta lite.
Det är allt.
Lyssna! Det är mitt fel! Fyra människor är döda. Vem vet vad de tänker göra mer!
Men vi måste härifrån nu! Bara vi tre.
- Precis som förut. - Richard,...
... jag kan inte lämna honom.
- Då tar vi med honom. - Men titta på honom.
Titta på honom. Vi kan inte flytta honom.
Det är kallbrand.
Det sprider sig.
Han kommer att dö.
Vänta på mig vid båten.
Christo fick lida för att ingenting skulle förstöra det roliga.
På den perfekta badorten,
får ingenting avbryta jakten efter njutningar.
Inte ens döden.
Tror ni jag vill skada er?
Jag är bonde, helt enkelt.
Förstår ni?
Jag arbetar.
Jag skickar pengar till min familj.
Om det kommer för många hit till ön,
betyder det problem för mig!
Jag kan inte arbeta,
jag kan inte skicka pengar, och min familj kan inte äta!
Jag sa att det inte fick komma några fler.
Men det kom fler.
Och ni...
Ni gav dem kartan!
Nu ska ni åka hem, allihopa.
Glöm den här ön. Glöm Thailand!
- Förstått? - Ja.
- Förstår du? - Ja.
Nej.
Va?
Nej.
Vi ger oss inte iväg.
Det här är vårt hem också.
Det här är vårt hus!
Vi byggde det med egna händer! Och vi ger oss inte iväg!
Du, Sal.
Jag tror att du begår ett stort misstag.
Verkligen.
- Om han säger att vi ska ge oss iväg... - Richard, tig!
Det här är ditt fel alltihopa.
Vem kopierade kartan, Richard?
Du är listig du.
Du smyger omkring!
- Nej, släpp honom! - Stjäl från oss! Leker med våra pistoler!
Och drar hit folk!
Om ni vill stanna kvar.
Om ni vill stanna kvar..
Sal!
Jävlar! Sal, nej!
Sal, lyssna.
Var inte galen!
Var inte galen, Sal. Ner med pistolen.
Du svek oss, Richard. Du drog hit problem.
- Du kan inte, Sal! Jävlars helvete! - Nej, stoppa henne!
- Hjälp, nå'n! Keaty! Hjälp mig, nå'n! - Kom så går vi! Kom ut!
Hjälp mig!
Era helvetes jävlar!
- Nej! Bugs! - Gör det då, Sal! Gör det, Sal!
Du kan inte. Du kan inte göra det, Sal.
- Håll käften! - För om du trycker på utlösaren...
- Om du gör det, då är det slut! - Gör det.
För den här gången är det inte som när Christo ruttnade i skogen och ingen såg!
Det är inte som de fyra som jag såg skjutas ihjäl idag!
Den här gången,
måste alla titta, Sal.
Alla måste se vad det kostar att hålla vårt lilla ''paradis'' hemligt.
- Titta allihopa! Titta! - Håll käften!
Titta allihopa när Sal gör det! Gör det, Sal, gör det.
Gör det, gör det! Ja!
Låt dem se blodet den här gången, va? Så får vi se om de klarar av det.
Gud!
Det klarar de av.
Nej!
Håll i mig.
Spelet är över.
Men hon ville inte ge sig iväg.
Hon trodde för mycket på det för att kunna ändra sig.
Så precis så lämnade vi henne.
Och resten av oss,
tog med oss våra synder och tog oss tillbaka till det vi kallade hem,
för att samla upp spillrorna av vad som väntade oss.
Man kan naturligtvis inte glömma vad man har gjort.
Men vi anpassade oss.
Vi fortsatte.
MEDLEMSNAMN: RlCHARD
LÖSENORD:
- Vill du ha något? - Nej tack.
Och jag?
Jag tror fortfarande på paradiset.
Men nu vet jag i alla fall att det inte är en plats man kan leta efter.
För det är inte vart man reser,
det är hur man känner sig ett ögonblick i livet när man är del av något.
STRANDLlV
Och om man hittar det ögonblicket,
då räcker det för evigt.
PARALLELLT UNIVERSUM
KRAM, FRANCOISE